viewtopic.php?f=3&p=61780#p61780Представете си, че думите се сбъдваха по-лесно отколкото се изричаха. Представете си че циганите които са посрещнали Милен на кацалката с Алах Акбар са осъществили посланието и са му отрязали главата. Представете си, че Иво лети над Розино с достатъчно количество Новичок или пък имате възможност да натиснете копчето, което прави циганите на сапун.
Ще го направите ли? Ще го направите ли ако ви бъде гарантирано, че никой няма да ви накаже за това? Ще го направите ли ако вие или ваш близък е пострадал от цигани?
Ще имате ли угризения на съвестта, ако убиете човек? А ако убиете няколко десетки? Ще се промените ли като личност? По-добре ли ще се чувствате? По-щастлив ли ще бъдете?
Елементарно е да се отвърне на агресията с агресия. По-трудно е да се помисли малко.
Циганите не са проблем. Те са нормални човешки същества като нас. От пътуванията си из Африка съм разбрал, че хората навсякъде са едни и същи. Ако някой от тях дойде сред нас и той ще заприлича на нас след няколко поколения. И обратното – ако някой от нас отиде при другите и той ще заприлича на тях. С каквито се събереш – такъв ставаш.
Проблема не е в циганина, а в циганската култура!
Физическото убиване на един или няколко носителя на тази култура не решава проблема. На тяхно място ще дойдат други – озверели, обединени и убедени в своята култура.
Решаването на проблема е чрез промяна на циганската култура и точно там трябва да са съсредоточени усилията на всички.
Превключването от социалистическа диктатура към либерална демокрация донесе огромни права и свободи. Толкова огромни, че повечето още не знаем какво да правим с тях. Е, по-практичните и без илюзии като циганите се възползваха от тях за да си подпомогнат живота. Използвайки философията на циганската култура, те нямаха срам и задръжки да крадат, да не плащат ток и вода, да се възползват от социалната система, от имитацията на държавност и ткн.
Това ги обособи и маркира като слой в обществото. През социализма, като ученик, не помня да е имало толкова голямо разграничение между цигани и българи, както в разгара на прехода. Явно че през смутните времена, хората се обръщат към своите корени и култура и действат според обичаите си.
Прехода вече отминава. Новите траектории са известни. Започва епохата на малките натрупвания, които водят към бавни качествени изменения. Неща, които социализма не успя да постигне насила се сбъдват по-естествен начин. Появата на консумативното общество трансформира цялото човечество. Американци, българи, цигани, кенийци, етиопци и ткн – всички искат едно и също – да вземат колкото може повече от живота. Коли, къщи, пътувания, забавления и летене са само част от списъка. А световните индустрии и търговии бълват все нови джаджи, екстри и изкушения. Сещам се за вица – какво е жена с неограничена кредитна карта в мол (същият съм и аз в строителен магазин) – като луд с картечница – „искам тва, тва, това, и това“. Омагьосани сме от едно изобилие и предлагане, че забравяме от къде идваме и накъде отиваме. Така стремежа да вземаме, постепенно измества нуждата да даваме. Даже самото даване се изврати в уговорки за бъдещо вземане (давам труда си сега, за да се налапам после). Колкото и да си тъп, осъзнато или не, в един момент разбираш, че едно от най-големите давания които правим в живота си това са децата ни. И изпадаме в противоречие, защото това даване противоречи на нашето вземане. Затова и сред циганите и в Африка се наблюдава ясна тенденция хората да правят все по-малко деца. Не знам дали някога в човешката история хората да са били толкова мотивирани за промяна, за модерен и съвременен начин на живот.
Понякога чувам циганите да се окачествяват някоя лоша постъпка като циганска. Вероятно всички сте се подсмивали като чуете как някой циганин обижда друг циганин с думата „циганин“ . В Кения тази зима ми направи впечатление реакцията на едни девойки спрямо видеоклип в който някакви провинциални политици се бяха сбили с камъни. Столичанките с презрение осмиваха проявите на селяния и простотия. Същото съм забелязвал и у нас – дори и дивите и тъпи цигани имат респект към богатството на ума и културата която носи.
Така, че ако попаднете на любопитни цигани, не ги маргинализирайте и пренебрегвате. Споделете своите летателни изживявания. Запалете ги.
Ако са диви и крадливи не им се давайте и не им давайте. Дори и да ви откраднат нещо и да ви сторят нещо не се откупвайте с пари. Така театъра няма да спре. Летете с камера на каската и не я сваляйте – полицията е длъжна да реагира, а с видеозапис ще е сравнително лесно да се локализират „зрънцата“. (много по-лесно е да се откупиш с 20 лева, отколкото да се мъкнеш няколко пъти по полицията, но второто дава много по-дълготраен ефект - не само спрямо циганите, но и спрямо повишаване нивото на институциите).
Циганската култура, а не циганите са проблема. Лошата култура се бори с добра алтернатива. Заканите за убиване на цигани са изблик на култура подобна на циганската. Агресията изисква отпор, но не се лекува с друга агресия.